ÅRET ER 1769
STORBRITANNIEN ER EN KOLONIMAGT OG SLAVEHANDLENS KNUDEPUNKT
Hvor er hun smuk.
Hun ligner sin mor.
Du skal ikke være bange.
Jeg er kommet for at tage dig med til et godt liv.
Det liv, du er født til.
Her.
BASERET PÅ EN SAND HISTORIE
Elizabeth Murray! Kom tilbage med det samme!
Hendes mor er død.
Jeg beder dig, onkel... Elsk hende, som jeg ville, hvis jeg var her, -
- og se til, at hun får alt, som tilkommer hende som mit barn.
Det er umuligt.
Det rette... kan aldrig være umuligt.
- Hun er sort. - Hun er mit kød og blod.
- Men hun er sort. - Det valgte du at skjule for os.
Om et par timer er jeg kaptajn på den hidtil længste sejlads til Ostindien.
Hvem ved, hvad der sker derefter? Jeg skal ikke betvivle kongen og hans flåde.
Har du tænkt på min position og mit ry?
- Sir... - Jeg er retspræsident.
Vis nu lidt anstændighed og forstå, hvad du beder os om.
Hun er mulat.
Hvad er hendes navn?
Hun fik navnet Belle. Efter sin moder.
Dido Elizabeth Belle Lindsay.
Hun bærer dit efternavn?
Jeg skammer mig ikke.
Vi vil kalde hende Dido.
Du almægtige, hun er skind og ben.
Mary, giv hende noget mad.
Mit søde barn.
Et skib er...
...ikke noget sted for en så dyrebar pige som dig.
Inden for disse vægge-
- vil du få et liv, der er mit kød og blod værdigt.
Du vil ikke forstå det i dette nu.
Men vid i dit hjerte, at du er elsket.
Ligesom jeg elskede din mor.
Er du det, som hedder en neger? Jeg hørte dem tale om det.
Ikke alle de spørgsmål, Elizabeth. Et plagsomt træk, du har fra din far.
- Papa M? - Nej, din rigtige far, Sir David Murray.
Man skal ikke altid sige, hvad man tænker.
Så ender man som gammeljomfru og har kun sit eget selskab at fornøje sig med.
Ligesom dig, tante Mary? Det siger stuepigerne.
Din lille! Bare vent, til jeg fanger dig!
Kom straks tilbage!
Der er også et af mig. Vil du gerne se det?
William Murray. Første jarl af Mansfield.
Og det...
Det er min nevø. Forstår du det?
Det er din onkel. Sir David Murray.
Elizabeths papa?
Ja. Det er rigtigt. Du er særdeles kvik.
Den syvende viscount Stormont, som vil arve...
...alt, vi står på, når jeg går bort.
Født på engelsk jord.
Såmænd.
Han fik øje på hendes mor om bord på et spansk slaveskib.
Så... nu har vi to niecer i vores varetægt.
Elizabeth trængte virkelig til at få selskab.
Og det er vores svar, når der stilles spørgsmål.
Vi skal sige, at det er hendes føderet-
- at leve under dette tag.
Sådan er samfundets orden.
Og hvor i den orden vil du stedfæste hendes hudfarve?
Over eller under Murray-herkomsten?
- Ægteskab? - Umuligt.
Ethvert parti, hendes anderledes rødder kan tiltrække, -
- ville med sikkerhed vanære hende og familiens stand.
Og når vi ikke længere er her?
Ingen ægtemand... Hvem skal så tage sig af hende?
Piger!
Hold dog inde med den hvinen! I hviner højere end de forbistrede franskmænd!
Jeg har ingen erfaring med at skulle overbringe dig tunge nyheder.
Jeg havde troet, jeg en dag...
...ville få mulighed for at lære ham bedre at kende.
Ja.
Ja, det ved jeg.
To tusind pund om året?
Så er du jo hovedarving. Han har efterladt dig en formue.
Min faders nye kone ønsker, at han intet efterlader mig.
Og han føjer hende.
Jeg tror, han ville have elsket mig højere, hvis mama ikke var død.
Jeg tror, at kærligheden må være utroligt kompliceret.
Med en sådan medgift kan du gifte dig ind i enhver god familie.
Vi får gæster til middag.
Gæster? Hvem vil dog komme på visit her?
Eller tage herfra, undtagen de døde?
Hvad sagde du, Dido?
Bløde senge, tante Mary.
Vi må sørge for bløde senge i tilfælde af, gæsterne vil overnatte.
- Må vi tage de nye silkekjoler på? - Jeg sætter dit hår.
- Sig, vi må tage dem på, tante Mary. - Du skal ikke spise med os, Dido.
Naturligvis.
Men jeg må vel komme ind efter maden?
Jo. Sådan er reglerne. Det ved du udmærket godt.
Hvordan kan jeg have for høj stand til at spise med tyendet, -
- men for lav stand til at spise med min familie?
En gæstemiddag er en formel affære, Dido.
Vi kan ikke tvinge vores gæster til at se bort fra formaliteterne.
Men er jeg ikke velhavende nu?
En hovedarving? Det må da ændre på sagen.
Gid det var så enkelt, min egen.
Det hjælper at være formuende, -
- men samfundet lader hånt om selv sine egne, -
- når muligheden byder sig.
Men efter middagen, når man kan slække på formerne, -
- ja, så kan din tilstedeværelse ikke afstedkomme forsvarlig misbilligelse.
Som du vil... sir.
Jeg vil hellere spise med Dido.
Sikke en skam. De unge herrer blandt gæsterne vil savne dig.
Unge herrer?
- Med gode forbindelser. - Og tiltalende, efter alt at dømme.
Luk munden og forstå dette.
Der skal ikke tales noget andet sprog i aften end engelsk.
Ingen hvisken i de unge herrers ører. Hverken latin, italiensk...
Og bestemt ikke fransk!
Jeg må sige, at hele landet venter med tilbageholdt åndedræt-
- på Deres dom i Zong-appelsagen.
De er skrækslagne for, De vil knuse England.
Det er lord Ashford i hvert fald.
Men han undrer sig dog over, hvorfor det tager Dem så lang tid.
Loven skal fortolkes, lady Ashford. Den skal ikke blot administreres.
Det ved Deres mand, om nogen.
Sikke en masse ballade over en død last.
Balladen angår levebrødet-
- for mange af vores landsmænd, lady Ashford.
Hvor taler De smukt fransk.
Men jeg har ingen anelse om, hvad De sagde.
- Wimbridge. - Frøken Lindsay?
Her er krybskytter.
Godaften. Mit navn er John Davinier.
Jeg har vist forskrækket en af damerne. Ja, hun står der.
Tilgiv mig. De gav mig ikke...
Jeg mener ikke, at vi er blevet præsenteret.
Så sandt.
Overbring venligst damen min undskyldning.
Jeg skød genvej for at aflevere dette til lord Mansfield. Fra min fader.
Hvem?
Pastor Davinier.
Jeg skal straks overrække ham det.
- De må ikke afbryde middagen. - Straks efter middagen, hr.
- Godaften. - Godaften, hr.
Dido, min egen.
Papa?
Du godeste, det er negeren. Hun er jo...
- En dame. - Storslået.
Jeg anede ikke, hun ville være så... sort.
Hørte du ikke de rygter, du selv spredte, mama?
Må jeg præsentere den anden af mine niecer: frøken Dido Lindsay.
Mig en fornøjelse, frøken Lindsay.
James er den ældste.
Han skal arve hele Ashfords formue.
Han skal også arve sin onkel, -
- en rask mand, som ikke synes at skulle herfra snart.
Hun er fascinerende, ikke sandt?
Jeg synes, hun er vederstyggelig.
Ja, det er hun vel... Hvis man mener, eksotiske blomster er vederstyggelige.
Meget taler for ham.
En ekstra formue ville glæde enhver hustru.
Dido. Du skal ikke kokettere. Du har jo allerede en formue.
Man tager ikke det eksotiske til ægte, Oliver.
Man prøver det på ostindiske bomuldsmarker.
Det er jo lige på mit dørtrin.
Du godeste, de besigtiger mig rigtigt.
Derefter finder man en ædel engelsk rose til at dekorere sit hjem med.
Storbritannien vi hylder dig
havets smukkeste kontrafej
fagre land jeg elsker dig
Er hun debuteret?
Ikke endnu.
Det sker snart.
fagre land jeg elsker dig
Storbritannien vi hylder dig
havets smukkeste kontrafej
Du skal ikke pleje nogen omgang med negeren.
De finder det måske fascinerende at have en mulat-lady i deres hus, -
- men jeg vil ikke have en i mit.
- Hun er hovedarving. - Der kan dog gøres undtagelser.
Hendes fader efterlod hende en anselig formue.
Hvis du virkelig har de tilbøjeligheder.
Hun er yndig at skue. Jeg har ikke tænkt videre end det, mama.
- Hvor får du de oplysninger? - Kusinen er godt skåret for tungebåndet.
Og hvad med Dem, frøken Lindsay?
Skal vi høre Dem spille i aften?
Jamen...
Papa?
De må ikke være nærig med Deres nådegaver, min herre.
- Det bliver interessant. - Hun har aldrig spillet for et selskab.
Hun er... aldeles mesterlig.
Hun havde en omhyggelig guvernante.
Hans efternavn vil bestemt få hende til at tage ham alvorligt.
Hun må ikke narre sig selv. Den beslutning er ikke hendes.
Så gør det klart for hende, -
- før hun gør sig til en ondsindet herres legetøj.
Det har hun jo ingen grund til. Hendes arv stiller hende frit.
Det er dog sandt.
Det er Elizabeth, som skal sikre sin levefod.
Et portræt? Er du sikker?
- Ja. Tante Mary har bekræftet det. - Det er jo ganske vidunderligt.
- Men... - Men hvad?
Burde han ikke ønske at se mig, før han besluttede sig?
Undskyld, jeg vidste ikke...
Hr. Davinier, De har vist mødt min niece.
På sin vis, ja. Goddag, frøken Lindsay.
Beslutte hvad?
Om han vil... Om han ønsker at male mig.
Han får en formue for det. Hvad skal han beslutte?
Du skal bare sidde stille, Dido. Ikke nogen vanskelig opgave.
- Ved siden af Elizabeth? - I er jo altid lige ved siden af hinanden.
Det må da smigre enhver dame?
Ingen mand forstår en dame, når han end ikke forstår sig på manerer.
Så sandt. Men det er vel tilgiveligt at tænke, -
- man er i selskab med en dame, når det i virkeligheden er en pige.
- Kan vi tale sammen alene? - Ikke nu.
Stil bøgerne tilbage på biblioteket.
Når hendes mand dør, modtager enken...
...øjeblikkeligt sin medgift og arv.
Hun har 40 dage til at forlade ægtemandens hjem.
Hvad ser De som denne lovs sigte?
At yde sikkerhed, hvor der ellers ingen var.
Eksempel?
Skibet Zong og de druknede.
Jura er et af de få fag, som passer sig for en adelsmand.
Jeg har ikke...
Min fader tror på Biblen. Jeg tror på domstolen.
- De vil gerne bestride dommerhvervet? - En dag, ja.
Jeg ønsker at skrive lovene, for kun sådan kan man for alvor ændre verden.
Det vil sige...
...gøre den til et bedre sted.
De har store ambitioner.
De kan måske blive sagfører, hvis De tager godt ved lære af mig.
Men De har hverken stand eller penge til mere end det.
Med forlov: Det havde De heller ikke.
Hvabehar?
Jo...
...som fjerde søn...
...havde De stand, men ikke indtægt til at betale for juristkollegiet.
Uden lord Foleys og William Hamiltons legater-
- havde de engelske domstole ikke fået glæde af Deres kløgt, -
- og De ville ikke bære titlen retspræsident i dag... ærede lord.
Og De føler Dem værdig til at komme i betragtning?
Det kan jeg ikke sige. Men jeg ved, at et liv på landet ikke huer mig.
Dido...
Pastor Davinier har bedt mig om at blive hans søns læremester.
Hvad synes du?
Tak for Deres elskværdige støtte.
Jeg talte hverken for eller imod Dem.
Tavshed er guld.
Papas nye elev.
Hr. Davinier... min kusine Elizabeth.
Mig en fornøjelse.
Papa har aldrig før taget en elev.
Så får du selskab, når du tager imod papas diktat.
Sandt at sige har her været flere mænd i denne uge, end jeg har set i mit liv.
Jeg håber ikke, vi har skuffet Dem.
Tværtimod.
Hr. Davinier, hvorfor...
Hvorfor er Zong-sagen så vigtig?
Hvorfor er sagen kommet for papas ret, højesteret?
Ser De...
...det er et skib.
Det er jeg klar over.
Det er et skib... med mennesker som last.
Skibet mistede de fleste af sine slaver, før det ankom til sin destination.
Druknet af mandskabet på kaptajnens ordre.
Men... hvorfor?
Deres middag er serveret i damernes salon.
Tak.
Vil De spise middag med os, hr. Davinier?
Tak for buddet, frue, men jeg har lovet min tante mit selskab denne aften.
Som De vil.
Må jeg tillade mig at spørge...
Hvorfor spiser De aldrig med Deres familie?
Det er ikke korrekt.
Med forlov, jeg har to gange set Dem adskilt fra resten af den samlede familie.
Jeg undres.
Intet under, -
- når en søn af kirkens mand kommer til højbords hos en rigtig dame.
- Skulle det minde mig om min stand? - Nej, jeg erklærede blot min egen stand.
132 druknede på vej fra Afrika til De Vestindiske Øer.
Deres dom kan bringe slavehandlen i knæ-
- og fuldkommen ødelægge dette lands økonomiske fundament.
Er det ikke et vanvittigt pres, min herre?
"Lad retfærdigheden ske fyldest, omend himlen vil falde ned."
Forsikringstager hævder, at slaverne blev kastet over bord for at sikre skibet.
Der var ikke vand nok til, at de kunne overleve resten af rejsen.
- Korrekt. - Så sagens kerne...
Sagens kerne er "tvingende nødvendighed".
Hvorvidt mordet på negrene i sandhed var nødvendigt-
- for at redde skibet, således som kaptajnen anfører.
- Men er det hovedpunktet? - Ingen mand kaster gladeligt sin last ud.
Lad mig stille Dem et spørgsmål: Hvis De skulle ind i en havn-
- med knap nok en eneste vare at sælge, hvad ville De så gøre?
Ville De affinde Dem med at blive ruineret eller søge erstatning af forsikringen?
Med al respekt...
Jeg ville betvivle, om menneskeliv overhovedet bør kunne forsikres som last.
En herre ikke ulig ham viste mig engang stor interesse.
- Hr. Davinier? - Mary, altså...
Se ikke sådan på mig.
Min mor afbrød forbindelsen.
Jeg syntes, han var meget ansvarsbevidst.
Til tider lidt for god af sig...
Han er forlovet.
- Er han det? - Forlovet.
Med hr. Beresfords datter.
Vognmageren? Han kunne godt have stilet lidt højere.
Jeg elsker roser.
Alt springer sent ud i år.
For det er Guds magt til frelse.
Således siger Herren Kristus. Amen.
Salme nummer 76.
Hr. Davinier.
Vent.
Jeg var nysgerrig.
Det er trættende. At sidde stille så mange timer.
Naturligvis.
Jeg er vist den eneste, der først nu har hørt om Zong-sagen.
Deres liv er nok mindre optaget af disse emner.
Hvorfor dømmer De mig?
Jeg har grublet over sagen i timevis, og jeg...
Jeg tror ikke på, slaverne blev druknet, sådan som De siger.
Er De helt afskåret fra omverdenen?
Hr. Davinier, jeg beder Dem.
Fortæl mig, hvad De ved.
Sig det.
Og mor Dem ikke på min bekostning.
Jeg kan kun sige, hvad jeg selv mener.
Og hvad... hvad er det?
Slaverne blev kastet i vandet.
Alle lænket til samme kæde.
De var syge.
De var mere værd som en død, forsikret vare end som en levende, beskadiget vare.
Frøken Lindsay...
Men forsikringsgiverne appellerer sagen?
De nægter at betale for myrdede slaver.
Tak.
Fortalte De hende, de blev druknet unødigt?
De var syge, men det var vigtigt, at de døde under rejsen, -
- ellers ville forsikringen ikke dække tabet.
Heller ikke hvis de døde af sygdom. Og derfor blev de myrdet.
De har udnyttet de fortrolige oplysninger, jeg gav Dem.
Disse "oplysninger" har været offentligt eje i månedsvis.
Frøken Lindsay er ikke noget barn... og hun er ikke dum.
Hendes ve og vel er i mine hænder.
Jeg bestemmer, hvornår hun skal se virkeligheden i øjnene, -
- ikke pastorens søn!
- Jeg henter mine ting. - Gør det.
Et sidste spørgsmål, min herre.
Ja?
Jeg er blot en pastors søn, så jeg undres:
Sætter De mere eller mindre pris på Deres dyrebare mulatniece-
- end de 30 pund, som slavehandlerne kræver for hvert liv, de har myrdet?
Farvel, min herre.
Hr. Davinier...
Hvis De igen indfinder Dem i hendes nærhed, -
- skal jeg få Dem til at fortryde, at De nogensinde mødte mig.
John Davinier går tidligt i dag.
GID SLAVERIET OPHØRER OVER HELE VERDEN
LORD MANSFIELD: ZONG OG DEN ENGELSKE HANDELS DØD
Der er du. Man spørger efter os.
Du skal gå til dagligstuen, jeg til damernes salon.
Vi tager til London for at deltage i selskabslivet.
Skal vi endelig debutere?
Elizabeth skal debutere.
Dido skal ikke.
Men... hvorfor?
Du ved, hvordan verden er indrettet for en kvinde, Dido.
Elizabeth har ingen indtægt.
Du skal møde så mange unge herrer som muligt, før vi indgår ægteskab.
Når hendes fader arver alt dette, er der intet tilbage til hende.
Hvad med mig?
Ingen kultiveret herre-
- vil indlede en seriøs forbindelse til Dido.
Og en ukultiveret mand ville forringe hendes stand.
Hun er ikke bare min kusine, mama.
- Jeg beder dig, papa. - Hun er min søster.
Dette er nøglerne til huset.
Jeg kan ikke tage til London uden hende.
De har hængt om din tantes talje i 30 år.
Jeg er ikke lady Mary. Jeg er ikke gammeljomfru.
Lady Mary er for gammel til fortsat at bestyre huset.
Du tildeles disse pligter, når du vender tilbage.
I to skal hjælpe hinanden med ikke at komme i uføre.
Straffer du mig?
Straffer dig?
Jeg skatter dig højt.
Elsker dig højt.
Jeg er frygtelig ked af det.
Tror du, jeg får hr. James at se i byen?
Måske.
Jeg kunne blive forelsket i en mand som ham, Dido.
Forelskelse?
Du skal ikke nære den slags følelser.
Så bliver du enten fattig eller får hjertekvaler.
Er du ikke lettet over, -
- at du ikke skal være offer for en fjollet velhavers luner?
Vi andre har ikke noget valg.
Vi får ingen arv, hvis vi har brødre, -
- og enhver aktivitet, som kunne være vores levebrød, er os forbudt.
Vi er Deres ejendom.
Piger! Kom nu!
Vær venlig at tænde op i kaminerne, Thomas.
Javel, frue.
Tak.
Her er nogle natsokker, frøken Murray.
- Frøken Lindsay. - Tak, Mabel. Det er sødt af dig.
Det bliver ikke så varmt i aften.
Skal jeg hjælpe Dem, frøken Lindsay?
Tag spidserne først, frøken.
Min mor lærte mig det.
Kan De se?
Lov mig at få malet den vulgære gråblå over, -
- hvis du bliver frue i huset.
Den er aldeles rædsom.
Lady Mansfield, lady Mary og Deres niecer.
- De damer. - Lady Ashford.
- Og den unge herre? Hr. James? - Han er her naturligvis.
Intet kunne tvinge ham hjemmefra, når frøken Murray aflægger visit.
Papa.
Lord Mansfields berygtede mulat.
Ikke så underligt, vores retspræsident ikke aner sine levende råd.
Hun kan ikke kende dine tanker, medmindre du deler dem med hende.
De damer...
Kom her.
Pas nu på.
Se, Dido. Hr. James har lavet en båd til mig, og den er kæntret.
Sikke en skam.
Til Dem.
Frøken Lindsay, vil De gøre mig den ære at spadsere med mig... engang?
Er du ligeglad med, hvad folk siger?
Hvad skal det sige, hr. James? Hvad skulle nogen have at indvende?
At han kompromitterer damens ry-
- ved at spadsere med hende, selvom de just har mødtes.
Du ængster dig unødigt, min bror.
Vi spadserer bare en tur i Vauxhall.
Med glæde, hr. Oliver.
Min udelte glæde.
Vil du virkelig trodse papa?
Jeg troede ikke, jeg skulle finde en dame, som ikke skulle erobres eller ignoreres.
Men så kom De.
Det huer mig på ingen måde. Lord Mansfield ville føle sig krænket.
Det skader ikke.
Betragt det bare som to familier, som tilbringer noget tid sammen.
Og dog, hvis et ønskværdigt ægteskab var en mulighed...
...havde Deres kære mand vel ingen indvendinger?
De er forsvundet. Folk vil tro, hun ikke har nogen familie.
Folk vil tro, at han gør kur.
Mærk, hvordan mit hjerte hamrer. Jeg er fuldkommen betaget af Dem.
Trods Deres brors udtalte protester?
Han kan ikke se bort fra Deres mors herkomst, som jeg kan.
Fjollet.
Hvorfor lægge nogen betydning i hende, -
- når Deres bedre halvdel har udrustet Dem så fortræffeligt-
- med yndighed og privilegier?
Hvilken smuk lyd.
De er ubønhørligt kultiveret. Kom, lad os gå efter lyden.
Jeg håber, De ved, jeg har høje tanker om Dem.
Og jeg om Dem.
Jeg har kun drømt om øjeblikke som disse.
Virkelig?
Så håber jeg, De vil ære Deres opmærksomhed-
- og ikke lade mig blive til morskab.
Så kunne jeg ikke kalde mig en nobel herre.
De er minsandten en erobrer, hr. Oliver.
- Hr. Davinier. - Frøken Lindsay.
Hvor...
- Hvor dejligt at se Dem. - I lige måde.
Undskyld.
Hr. Ashford, må jeg præsentere...
...hr. Davinier. Han er søn af vores pastor i Hampstead.
En gejstlig.
Godaften, min herre.
Sir.
Frøken Lindsay. De er alene.
Jeg fik ikke talt med Dem og sagt undskyld, inden De rejste.
- Undskyld? - Deres oplæring.
Papa ville aldrig have afbrudt den, De havde ikke måttet forlade Kenwood...
Han ville gøre helvede hedt for mig, hvis han vidste, vi taler sammen.
Jeg har forsøgt at følge med i Zong...
Tilgiv mig.
Jeg har forsøgt at følge med i Zong-sagen.
Det er ynkeligt. En manglende evne til at værdsætte andres liv.
Hvad er en værdiløs neger værd?
De misforstår mig fuldkommen. Jeg siger, at ingen mand må have den last som værdi.
Man kan ikke sætte pris på et menneskeliv. Hverken fries eller slavers liv.
Jeg er sammen med andre her. Alle jurastuderende-
- presser forsikringsgiverne-
- til at nægte at forsikre slaver på skibe.
Det kræver jo en lovændring.
Hvordan kan vi opføre os civiliseret, når vi lever i en så barbarisk verden?
- Det er aldeles uretfærdigt. - Det er mere end det.
En skammelig lov, som ville opretholde en finansiel transaktion med den ugerning.
Det er sandheden.
- Jeg har aldrig hørt nogen tale som Dem. - Og jeg ingen som Dem.
De må gå tilbage. De bliver ængstelige.
Farvel, frøken Lindsay.
Farvel... hr. Davinier.
Frøken Lindsay...
Vi mødes ved kuskenes kro i Kentish Town-
- de fleste aftener.
Javel.
Elizabeth har sin egen vilje.
Hun har brug for en mand, som kan tøjle hende.
En vægtig opgave.
Fornemmer jeg, at det endelig kan annonceres?
Hun er en udsøgt pige.
Eftersom der ikke er nogen mandlig arving, -
- vil Elizabeth og hendes kommende ægtemand-
- med tiden arve Kenwood og den tilhørende jord.
Jeg ved, der vil være mange værdige bejlere i betragtning...
Hvad plager Dem, lady Mansfield?
Uden en klink?
Ikke én ejendom eller én shilling ejer hun.
Hørte du det, James? En dame klarer sig ikke med gode manerer alene.
Din bror har brug for en hustru, som bidrager med mere jord, -
- hvis han nogensinde skal opnå mere politisk indflydelse end jeres fader!
- Hvad med hendes egen fader? - Syvende viscount Stormont er en slyngel.
Solidt plantet i Wien med pigens ondsindede stedmor og hans nye afkom, -
- som jeg har ladet mig fortælle, skal arve alt.
Jeg siger jer: uden en klink!
Det gælder gudskelov ikke kusinen.
Hver gang jeg betragter hende, er hun endnu yndigere.
Hun har farve som en bondetøs.
James, du er min førstefødte. Du skal arve din fars formue.
Vis nu medfølelse over for din bror. Han er i samme båd som frøken Murray.
Et godt navn og tomme lommer kommer man ikke langt med.
Er Mabel slave?
Hvabehar?
Er Mabel slave?
Hun er fri og lever under vores beskyttelse.
Nå, ligesom mig.
Næppe, Dido.
Og hun får en respektabel løn.
Hvordan går det med bedragerisagen?
Bedrageri?
Skibsforsikringen. Er det ikke en bedragerisag?
- Det afhænger af, hvem man spørger. - At udrense lasten?
Blot for at stille forsikringskrav, fordi varen var for syg til at give en god pris.
- Er det ikke bedrageri? - Taler du på mine vegne?
Vil I så holde inde!
Det er et vulgært emne under morgenmaden.
Jeg hørte forleden... at hr. Davinier er i byen.
Det overrasker mig ikke. Dido begynder at lyde ganske meget som ham.
I må have mig undskyldt.
Jeg har haft fornøjelsen af at se Deres adopterede pige.
De har opfostret en yndig, ung dame. Jeg kan forstå, hun underlægges...
...interessante regler, men hun rejser flere spørgsmål.
Hendes debut i selskabslivet sker samtidig med den snarlige dom i Zong-sagen.
Parlamentet er bekymret for, at Deres familiesituation vil præge Deres dom.
Jeg vil ikke finde mig i pres, hverken indre eller ydre.
De er landets højeste dommer.
I Dem ser de en mand, som har overtalelsesevnen og magten til at knuse-
- vor tids vigtigste handel og landets forretningsmæssige sundhed.
Nogle hævder, at De er Englands næstmest magtfulde mand efter kongen.
Og de vil spørge, om vores retspræsident er uvildig?
Der er regler, som dikterer, hvordan vi lever.
Var det ikke tilfældet, -
- kunne jeg ikke tilbyde min nevøs datter husly.
Hun er hans og mit kød og blod-
- og har ret til at blive opfostret på familiens palæ.
Hvis loven støtter Zongs slaveejere-
- lige så stærkt, som Murray-blodet løber gennem Dido Belles årer, -
- så tag ikke fejl: Så bliver forsikringsgiverne tvunget til at betale.
Jeg tror Dem.
Jeg skal også tale med Dem om en ganske anden sag.
Ja?
Jeg ønsker at befæste båndet mellem Ashfords og Mansfields slægt.
Hvordan endte det, tante Mary? Med din bejler?
Han blev aldrig gift.
Han døde sidste år.
Efter lang tids sygdom.
Åh nej, tante Mary.
Undskyld mig.
Hr. Ashford vil tale med Dem, frøken.
Hvilken hr. Ashford?
Du skal ikke bekymre dig om noget. Jeg har talt med papa.
Frøken Lindsay.
Hr. Oliver.
Jeg tror...
...eller rettere: Jeg ved...
...at vi er et godt par.
Min fader har erhvervet en kaptajnstilling i søværnet til mig.
Nu mangler jeg blot...
Jeg kan ikke tilbyde Dem titlen som den næste lady Ashford.
Den titel tilfalder min brors hustru.
Det, jeg forsøger at sige, er...
...at jeg utvivlsomt kan...
...skænke Dem alt, hvad der tilkommer fru Oliver Ashford, -
- og håber, at De vil godtage dette, -
- eftersom det ville være mig en stor glæde, -
- en stor ære, hvis De ville blive min hustru.
Jeg kan ikke se!
Du godeste.
Fru Ashford...
Jeg...
...kan ikke...
- Hvad laver I? - Stille, Elizabeth.
...kan ikke komme i tanker om noget...
...mere vidunderligt.
Hun har givet sit ja!
Mama, vi er forlovet.
Åh, min egen.
Det er da godt, ikke?
Det er vidunderligt.
Dido.
Ja?
Var der nogen besked til mig?
Nej, Bette.
Men den må snart komme.
Hvordan føles det, Dido?
At være forlovet?
Perfekt, Bette.
Perfekt.
Papa?
Tak.
Vi må på mange visitter i dag, Elizabeth.
At træffe alle de mest passende partier er ikke noget, man tager let på.
Bør vi ikke vente en dag eller to? På hr. James?
Elizabeth, et godt råd. Vent ikke på nogen mand, min egen.
Vil du gøre os selskab, Dido?
JURASTUDERENDE ØGER FORSIKRINGSGIVERNES BEKYMRINGER
Dido?
Jeg er helt ør i hovedet her til morgen, mama.
Jeg vil gerne hvile mig, hvis det ikke mishager dig.
Du milde. Føler du dig dårlig, just som vi skal annoncere det?
UNDLOD AT PROVIANTERE
Papa.
Må jeg se dit smil? Kom.
Harry. Jeg har brug for Deres hjælp.
- De må køre mig. - Alene, frøken?
Jeg er jo sammen med Dem.
Skrevet af en anonym.
Jeg har listen over dem, der endnu ikke har udmeldt standpunkt.
Hr. Davinier?
Hr. Davinier.
Frøken Lindsay, jeg...
Det siges, alle skibets dokumenter gik tabt. Men her...
- Jeg fandt dem i papas bibliotek. - Hvad er det?
Papas noter til logbogen.
Førstestyrmanden er kommet med dem. En vis hr. Stubbs.
Jeg kunne ikke finde selve logbogen, men se papas notater.
Se positionerne på kortet.
Kaptajn Collingwood og hans mænd førte skibet forbi hele otte havne, -
- hvor der var rig mulighed for at proviantere og skaffe drikkevand.
- Gudfader. - Men det gjorde de ikke.
Enten ignorerede de muligheden, eller også var der nok vand.
Det er opsigtsvækkende.
Hvis De kunne udbrede disse oplysninger, hr. Davinier...
Det stiller Dem i en umulig situation over for lord Mansfield.
Hvad andet er der at gøre?
Kom med mig, frøken Lindsay.
Ved bagindgangen møder De ingen, som kender Dem.
Der er kun blinde og fordrukne stakler.
Papa ser helst, jeg ikke ser noget ondt, som om det gik væk, hvis jeg ikke så det.
Måske har jeg stand...
...men ikke det rette blod.
Det har aldrig været Deres skyld.
Helt som i virkeligheden. Vi anses ikke for mere på malerier.
De var bange.
Bange?
For at blive malet ved frøken Murrays side, og jeg hånede Dem.
Nu skammer jeg mig.
De skal ikke skamme Dem.
Elizabeth sagde noget, da vi ankom til London.
"Vi kvinder er ikke andet end mandens ejendel."
Jeg fik den tanke, at jeg er dobbelt velsignet med frihed.
Både som neger og som kvinde.
- Det er De vel. - Eller er jeg?
Må en dame ikke gifte sig, selv om hun har en sikker formue?
Hvem er hun uden en ægtemand af stand?
Det virker fjollet. Som en fri neger, der tigger om at få en herremand.
Nuvel...
Medmindre hun gifter sig med sin ligemand.
En sand ligemand. En mand, som respekterer hende.
Jeg husker min faders øjne.
De var venlige, blide.
- Lidt som Deres. - Mine?
Jeg mener... samme farve.
Han viste mig megen kærlighed, skønt jeg kun kendte ham i få timer.
Hvad med Deres moder?
Jeg ved meget lidt om hende ud over hudfarven.
Så ved De i det mindste, at hun var smuk.
Jeg skal giftes... inden længe.
Hr. Ashford.
Han er elskværdig og af en god familie.
Er det... det, De ønsker?
Alternativet er at efterfølge lady Mary som husholderske på Kenwood.
Hun er gammeljomfru.
Papa mente ikke, jeg kunne finde et parti, som ville hæve eller bevare min stand.
De er højt hævet over at nedgøre Dem selv for samfundets stand.
Jeg håber, han ville tage Dem til ægte, hvis De intet havde, -
- for kun en sådan mand ville virkelig skatte Dem.
Hvad hvis jeg aldrig finder en, som er helt og aldeles passende?
Og rig?
Hvad hvis han er passende, men du ikke føler, du er dig selv med ham?
Åh, Dido. Han forstod mig.
Og hver gang han så på mig, følte jeg mig bedre tilpas i denne verden.
Jeg ved, hans følelser for mig vokser, og er sikker på min egen kærlighed.
- Hold dog op! Det er ikke kærlighed. - Du kan selv holde op.
Du ved ikke mere om kærlighed end jeg, vel?
Gør du, Dido?
Nej.
Oliver og frøken Lindsay er et velsignet par.
Hvornår vil hun nærmere bestemt modtage sin arv?
Er De den eneste søn?
Jeg har seks brødre.
Seks? Du fredsens. Og... er de alle?
Ældre, frue? Ja.
Se nu der. Der kommer baronessen i sin båd.
Hvor helt aldeles storslået, lady M.
Deres pige er yndig. Ganske henrivende. Er det hendes tilkommende?
- Ja, baronesse Vernon. - Og jeg ser, den anden ikke giver op.
Hvor er det bedårende.
De skal møde Mansfields niece. Hun er stadig ikke afsat.
Mama, hr. Vaughn nærmer sig.
Han har ikke noget hjem i London.
Men hans indkomst er intet mindre end 4.000 pund om året.
Frøken Murray. Lady Mansfield.
Jeg håber, Deres ophold i London behager Dem, frøken Murray.
Bestemt.
Tillader De mig at komme på visit i Deres hjem... en dag?
Med den ærede ladys tilladelse.
Jeg sætter en visit i stand.
Frøken Lindsay.
De jager vel ikke en ægtemand?
Jamen du gode, jeg glemte...
...De har indfanget min bror.
Sig mig, skal De spise med ved hans bord og ikke kun have plads i hans seng?
Hr. James, Deres manerer er lige så pauvre som Deres brors finanser.
De er dum nok til at gifte Dem med ham. Jeg, derimod, -
- kan ikke bruge Deres forarmede kusine.
Endskønt hun er et glimrende tidsfordriv.
- Det gør ondt, sir! - Har ingen lagt hånd på Dem før?
Jeg nedlader mig ikke til at omgås udyr.
Hvor vover De!
Med lethed.
Du bliver vores undergang.
Du bliver hele familiens undergang.
Jeg har aldrig set mig selv som gift, men min tante er fast besluttet.
Hvis man tæller op, har jeg end ikke mødtes med frøken Beresford...
...tre gange.
Er hun ikke skuffet over, De ikke vil tilbage til Hampstead?
Min tante?
Frøken Beresford er nok ikke mere interesseret i ægteskabet, end jeg er.
Jeg vil hellere blamere mig selv alene her i London-
- end i et uønsket ægteskab i Hampstead.
Hvor er alle, Mabel? Alle vognene er ude.
Damerne og frøken Murray er på visitter, min herre.
Er Dido med?
Det mener jeg.
Var De et nysgerrigt barn?
Helt og aldeles. Elizabeth stillede spørgsmålene for mig.
Den kære Bette.
LORD MANSFIELD: ZONG OG DEN ENGELSKE HANDELS DØD
Papa skal endelig afgive dom om et par dage...
Jeg frygter, at Deres papa ikke har ændret mening trods vores gode argumenter.
Han er nok ikke rede til at sætte sig op imod slavehandlerne.
De er de mest magtfulde på disse øer.
Det er trods alt deres finanser, som holder England oppe.
Enhver mand, som sætter sig op imod handelen, vil få ondsindede fjender.
Men hvis han gør det... sætter sig op imod dem...
Hvis han tør sige sandheden og fordømmer handelen, -
- selveste Englands retspræsident, så er det måske umuligt-
- for Englands og koloniernes slavelove at forblive uomstødelige.
Det er en kendsgerning.
Jeg har ikke hørt fra ham siden Vauxhall.
Jeg var sikker på, han ville afsløre sine hensigter når som helst. At han mente det.
Så holder han ikke ord.
Jeg vil hjælpe dig med at finde den venligste, dejligste ægtemand.
Og...
...jeg vil bede papa om at give dig en del af min arv som medgift.
Vil du gøre det?
Bette. Jeg vil gøre alt for dig.
Dido...
De seneste dage har jeg tænkt, -
- at det er min manglende formue, som hindrer James i at fri.
- Måske har du ret. - Så kan jeg ikke takke dig nok.
Bette?
Jeg beder straks papa om at skrive til lady Ashford.
Nej?
James Ashford er ikke venlig. Han er ikke et passende parti.
Passende?
Din tilkommendes bror er ikke passende for mig?
Han attrår dig ikke, Bette!
Og selv hvis han gør, ville du komme til at fortryde din fejl.
Han...
...lagde hånd på mig, Bette. På en måde, som ingen nobel herre ville gøre.
- Hvorfor siger du det? - Han gjorde mig fortræd.
Du lyver!
- Hvorfor skulle jeg lyve? - Det ved jeg ikke.
Men kan du da ikke selv se det? Han ville ikke røre dig med en ildtang!
- Bette... - Du er under hans stand!
Er jeg under hans stand?
Ja.
- Ja! Du er... - Hvad?
- Fortæl mig, hvad jeg er, Bette! - Du er...
Du er uægte!
Har du aldrig tænkt over, hvorfor du ikke må spise med vores gæster?
Min moder og fader blev aldrig gift, det er korrekt.
Men min fader vedkendte, at jeg var hans barn.
Din fader vil ikke kendes ved dig, og det er derfor, du er fattig.
Og det er derfor, jeg ikke er under hr. James' stand. Jeg er ikke.
- Papa... - Denne mand bejler til din gunst.
Du bringer skam over dig selv og risikerer din stand for en mand uden navn, -
- som sværter dit navn og slæber dit ry gennem rendestenen.
Jeg krænkes dybt af Deres beskrivelse af min karakter. De kender mig ikke.
- Har De ret til det? - Bestemt.
Ikke før De ophører med at dømme hele verden efter deres stand-
- og begynder at se mennesker som mennesker.
Mennesker med tanker og følelser ligesom Dem.
En dame i Belsize venter på at tage Dem til ægte.
Nej, min ambitiøse tante i Belsize-
- antager ligesom Dem, at rigdom og ry er alt her i livet, -
- og foragter kærligheden, som var den Djævelens værk!
- Taler De om kærlighed... - Ja!
Jeg elsker hende!
Jeg elsker hende med hvert et åndedræt!
Gå, John.
Du fortjener ikke denne behandling.
Kaptajn John Lindsay ville aldrig have opført sig sådan.
Nej, han ville aldrig have opført sig sådan, for han var her aldrig!
Du ødelægger dine muligheder hos den eneste unge herre, som vil ægte dig.
Er det virkelig dit ønske?
Den arrogante parasit!
Han fylder hendes hoved med umulige idealer og vil "skabe en bedre verden".
Og hans barnlige kampagne, som er med til at latterliggøre mig, -
- i de foragtelige pamfletter.
Og nu fører han sig frem som en helgen, hævet over al kritik...
Du sagde noget lignende engang.
At du ville skabe en bedre verden.
Men det var naturligvis længe før, du blev dommer.
Trodsig, principfast, -
- opsat på at sikre din position i den magtfulde del af samfundet, men...
- Lidt for radikal til dem. - Jeg brød aldrig reglerne.
Du blev tilstrækkelig magtfuld til at indføre nye regler.
Jeg har altid følt, at du allerede elskede mig, -
- da jeg gav dig min hånd.
Der var ingen tvivl om, vi var et godt par, -
- men jeg kunne ikke have giftet mig med en nobel herre, -
- som ikke havde det lys i øjnene.
Uden at vide inde i mig selv, at mit hjerte sprang et slag over, -
- hver gang han så på mig.
Det er muligt, at selv du...
...ikke kan bekæmpe forandringen, min skat.
Til tider kan du ikke bekæmpe den, fordi du selv er en del af den.
Elsker du hende?
Som var hun skabt af dig og mig.
Og derfor...
...vil jeg simpelthen ikke se hende nedgjort.
Markisen af Winchesters niece.
Hr. James Ashford skal giftes med markisen af Winchesters niece.
Det står her.
Det skal nok bringe din kommende svigermor i ekstase, Dido.
Du siger ikke et ord.
Nej.
Hvorfor?
Hvorfor gør de altid det?
Hvem, Bette?
Mænd.
De forlader en og kommer aldrig tilbage.
Jeg så dig sammen med hr. Davinier.
I forlystelsesparken.
Du sagde ikke noget.
Jeg håbede, du ville fortælle mig det.
At du betroede mig det.
Det skulle jeg have gjort.
Ved du hvad?
Hvis jeg kunne vælge som dig, -
- ville jeg vælge den mand, jeg elskede.
Jeg håber, han er det værd.
Jeg ynder ikke at kræve en forklaring mere end to gange, -
- men De må have mig tilgivet.
- Gentagelsen tjener intet formål. - Jeg vil være sikker på, jeg forstår det.
Deres myndling, Deres mulatmyndling...
- Så er det nok! - Er hun da ikke det?
...hvis ulykkelige herkomst vi valgte at tilgive, -
- har besluttet, hun ikke længere ønsker at ægte min søn, -
- en nobel herre og officer?
Hvorfor...
...frøken Lindsay?
Har jeg ikke samme behov for at sikre mit barns levefod og fremtid, som De har?
- Har hun stadig en tunge? - Jeg har tungen i behold, frue.
Og Deres tunge forklarer glimrende, hvorfor jeg ikke vil ægte Deres søn.
De ser min herkomst som ulykkelig...
Og dog kan min ulykke ikke måle sig med-
- de menneskers, som jeg ligner mest.
Min største ulykke ville være at gifte mig ind i en familie, -
- som så mig som en skamplet, -
- ligesom jeg har måttet bære skammen over min egen moder.
Hendes forbrydelse var at blive født som neger.
Min var at være beviset.
Jeg vil ikke fornægte hende og ej heller fornægte mig selv-
- og vil derfor have en mand, som mener, at "tilgivelse" af min herkomst-
- er både unødvendigt og ubehøvlet.
Det skal hænge på Kenwood.
Skal det?
Hvorfor overrasker det dig?
Hvorfor skulle det ikke?
- Hvad læser du? - En herre ved navn Thomas Day.
Han taler om en slave, som blev gift med en engelsk dame.
En stemme for folk, -
- folk som min moder, -
- som ikke har nogen.
Kan du genkende dig selv i hans skriverier?
Jeg kan ikke genkende mig selv noget sted.
Hvad er det, du vil?
Hvad er det helt præcist, du søger?
Jeg har håndhævet hver en konvention, -
- for at du skulle vide, hvor du hørte hjemme.
Men det er aldrig nok for dig.
Hvad hvis der ingen regel var, papa?
Hvis den regel, som tillod dig at tage mig ind, ikke fandtes?
Havde du så sendt mig tilbage til slummen?
Du er modig.
Når det gælder de sager, man tror på, må man se bort fra samfundets normer.
Du bryder enhver regel, når det er vigtigt nok, papa. Og jeg er beviset.
Dette maleri er beviset.
Se dem nu bare. De kaster sig over hinanden.
Hvordan i alverden har kvækerne fundet herind?
Det er modigt af Dem at passere her på aftenen før domsafsigelsen.
Endelig afsiger De dommen. Hvis det bliver Englands undergang, får De skylden.
...religion skal ikke styre al moral.
Nej, alle har ansvar for sig selv.
Og når det ikke er muligt, er det så ikke rettens pligt?
Er det ikke dommerens og parlamentets pligt at hævde og indføre de love, -
- som får moralen til at højnes og ikke svækker den?
Hvis ikke for at beskytte os mod andre, så mod os selv.
Love, som tillader os at nedgøre det menneskelige, er ikke love.
De er rammer for kriminalitet.
Jeg går ikke op i, om De som individ savner karakter eller samvittighed.
Men et land, hvis love billiger og ikke fører tilsyn med-
- barbarer blandt dets borgere, er et land, som har mistet alt håb.
Hvorfor betyder det så meget for Dem?
Min herre! Jeg har set Deres notater!
Hvis de manglede vand, kunne de have skaffet det.
Dido tog dem.
Min herre! Hvis De dømmer til fordel for slavehandlerne, -
- skaber De juridisk præcedens for at forsikre en last af mennesker.
Det er korrekt.
Kør.
Så vid, at når De en dag er borte, vil Deres eftermæle til frøken Lindsay-
- være en verden, hvor hun er mere værd død end i live.
Frøken Lindsay er ikke slave.
I guder!
- Det vedrører ikke frøken Lindsay. - Jo, det gør.
Det vedrører os alle.
Det vedrører alt. Alt, der er vigtigt.
Hr. Davinier...
Verden er et frygteligt sted.
De må lære at beskytte Deres følelser, -
- hvis De vil forhindre både retslige sager-
- og kærligheden i at knuse Dem.
Godt at se dig, John.
Ro i retten! Ro!
King's Benchs appelret. Sagen Gregson mod Gilbert.
Jeg er her i dag-
- for at afgive dom vedrørende en sag, -
- som er henvist til mig fra lavere domstol-
- angående sagen om slaveskibet Zong.
Hvor venligt af Dem at komme, hr. Vaughn.
Jeg har ikke tænkt på andet end at vise Dem tante Marys krysantemummer.
Med fornøjelse, frøken Murray.
Også dig, mama.
Tante Mary?
Hvorvidt lasten af slaver blev kastet over bord i nødstilfælde-
- for at redde kaptajnen og mandskabet fra den visse død, -
- da den lange rejse resulterede i mangel på drikkevand.
- Nej. Aldrig igen. - Så tillad mig at tage tøjlerne.
Jeg vil gøre det klart, -
- at mangel på vand på et skib udgør en særdeles farlig situation.
Oprør blandt tørstige og fjendtlige slaver-
- kan ses i værste fald, og den umulige opgave-
- at dele utilstrækkelige vanddepoter mellem de levende i bedste fald.
Begge dele udgør en alvorlig fare og truer mandskabet på livet.
Og i et sådant nødstilfælde-
- er vores lov klar og utvetydig.
Det er lovligt at kaste slaver over bord.
Og det tilkommer forsikringsgiverne at udbetale erstatning.
Nej!
Ro i retten!
Ro i retten, mine herrer!
Men...
...det var ikke tilfældet på Zong.
Slaverne blev ikke kastet over bord, fordi der ikke var nok drikkevand.
Der er fremlagt bevis for, at skibet sejlede forbi otte havne-
- uden at lægge til for at forsyne sig med vand.
Jeg konkluderer, at slaverne-
- blev kastet over bord og dræbt, fordi Zongs ejere-
- valgte at pakke deres slaver for tæt under transporten.
De var bekendt med risikoen, da denne form for transport-
- er kendt for at forårsage sygdom blandt slaverne.
Sygdomme, som gjorde slaverne på Zong umulige at sælge.
Ro i retten! Mine herrer! Ro!
Det er ikke lovligt-
- at smide liv fra et skib ned i vandet-
- for at kunne opnå erstatning fra en forsikringsgiver.
Om det så er hesteliv-
- eller menneskeliv, slaver eller frie.
Det er ikke lovligt.
Og det er heller ikke moralsk forsvarligt.
Det står klart, at der er begået bedrageri-
- ved at kræve erstatning for slaver, som blev druknet-
- udelukkende for egen vindings skyld.
Det er min holdning, -
- at slaveriet-
- er en så modbydelig institution, -
- at intet kan forsvare det.
Lad retfærdigheden ske fyldest, -
- omend himlen vil falde ned.
Jeg dømmer til forsikringsgivernes fordel-
- og omstøder dommen fra lavere domstol.
Alle bedes rejse sig!
Du må ikke bebrejde hr. Davinier.
Jeg mødte op i dag af egen fri vilje.
Det er jeg klar over, Dido.
Min herre, jeg er inspireret af Deres dom i dag.
Vi vil ikke se flere tilbageskridt.
Historien vil vise, om din optimisme er berettiget.
De er en overbevisende mand.
Jeg gør mit bedste.
Jeg har ikke ændret mening. Hun skal giftes med en nobel herre.
Er hr. Davinier da ikke en nobel herre?
- Jo, det er han. - Jeg nærer de varmeste følelser for ham.
Derfor skal han have et embede, som passer sig for en nobel herre.
Jeg ønsker kun at blive hans hustru.
Hr. Davinier, vær venlig at møde op på mit kontor i morgen.
- De kan assistere mig i visse sager. - Min herre?
Og hvis De bryder Dem om det, -
- vil jeg hjælpe Dem med at blive optaget på juristkollegiet.
Det bryder jeg mig særdeles godt om.
Er det virkelig sandt?
Ja. Han ser, hvad jeg ser. Han var så klar i mælet som...
Nej.
At De nærer varme følelser for mig?
At De vil gifte Dem med mig?
For jeg kan ikke forestille mig et liv uden Dem.
Jeg elsker Dem.
For alt det, De er.
Og med alt...
...hvad jeg er.
Dido og John blev gift og fik to sønner.
Zong-sagen blev et afgørende skridt mod ophævelsen af slaveriet.
Elizabeth Murray blev siden gift og fik tre børn.
Maleriet af Dido og Elizabeth hang på Kenwood House indtil 1922.
I dag hænger det på Scone Palace i Skotland, -
- lord Mansfields fødested.
Til minde om Selina Jones Kwame Nyame Asante
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2014